Načelnik Pratt ubio se? -Izgleda tako, ali ubijen je.
Udaren je više puta u zatiljak. -Kao Nola.
Štitio je nekoga tko se uplašio da će propjevati.
Na kanistru su otisci, ali ne poklapaju se.
Počinitelj nema dosje.
Halo? -Onaj koji je zapalio Harryjevu kuću večeras je uhićen.
Našli smo pištolj i ogrlicu s Nolinim imenom u jezeru Montburry.
Kako su dospjeli onamo, g. Quinn?
Crni Monte Carlo viđen na mjestu zločina vaš je, zar ne?
Pogledaj naslovnicu. Nixon je dao ostavku u kolovozu 1974.
Fotka nije mogla biti snimljena 1975. -Koga štitite?
Tada sam ih našao. Harryjeva i Nolina ukradena pisma.
Našao sam ih nakon nestanka. Napisao ih je Harry Quebert.
Iz njegove su knjige, Podrijetlo zla.
Sve sam ti dao. Istina je u tvojim rukama.
Što to znači? -To je Podrijetlo zla.
Trenutak kojeg sam se bojao 33 godine.
Dragi Marcus, ako tražiš odgovore, istina je u ovoj knjizi. Harry.
Galebovi Sommerdalea Harryja L. Queberta.
Znaš da imaju jednog partnera cijeli život? Ubaci galebove u knjigu.
Ako hoćeš, bit će na svakoj stranici.
Kada dođeš do kraja romana,
čitateljima trebaš dati još jedan obrat.
Hvala. -Još jedan obrat? -Trebaš im prikovati pozornost do kraja.
Obrada by: www.exyusubs.com
Kada dođeš do kraja knjige,
čitateljima trebaš dati još jedan obrat.
Još jedan obrat? -Trebaš im prikovati pozornost do kraja.
Dobro. Želiš da... Dobro. -To je kao s kartama...
Mislio sam da si mrtav.
Sad sam samo duh.
Prvi sam put u tvome stanu.
Impresivno. -Hvala. -Živiš sam? -Da.
Što? -Da. -Što da? -Živim sam.
Trebaš to promijeniti. -Pokušat ću.
Jesi li za piće? -Rado, hvala.
I hvala na gostoprimstvu.
Za rješavanje slučaja. Znao sam da ćeš uspjeti. Čestitam.
Ja... Imam snimke ispitivanja.
Želiš li ih vidjeti?
Mogu? -Slobodno, izvoli.
Gđo Dawn, otkad znate?
Tek od dana... Tek od dana kad su našli Nolino tijelo u Goose Coveu.
Cijeli je grad pomahnitao.
Bilo mi je loše pa sam doma otišla ranije nego inače.
Ne mogu vjerovati da se ne bojiš! Ovo bi moglo eksplodirati! -Smiri se.
Ne mogu! -Smiri se. Nitko ne sumnja. Sve upućuje na Queberta.
Truplo je na njegovu imanju. -A kad ga proglase nevinim? -Neće.
Daj! -Čekaj! Kamo ideš? Nismo završili!
Isuse.
Što se događa, Travise? Čula sam vas da govorite o Noli.
Jenny... -Što? -Ja...
Ne znam kako ti ovo reći. -Dobro.
Znam kako je ubijena Nola Kellergan.
Zatim mi je rekao što su učinili. Bez brige, za sve ću se pobrinuti.
I da je zadržao Nolinu ogrlicu sve te godine da nikad ne zaboravi.
Morala sam ga zaštititi. Samo sam njega imala.
Ali onda je došao Marcus Goldman.
Sve je uskomešao. Uspaničila sam se.
Htjela sam da ode.
Slala sam mu prijeteće poruke.
Zapalila sam Harryjev auto.
Ali ignorirao je moja upozorenja. Stoga...
Jenny se počela čudno ponašati.
Bila je odsutna duhom nakon pronalaska Nolina tijela.
Pitao sam je što se događa, ali nije mi htjela reći.
Jedne sam se noći probudio, išao na zahod.
Vidio sam kako se autom provezla pokraj kuće.
Bio sam jako zabrinut za svoju djevojčicu. Htio sam znati kamo ide.
16. srpnja 2008.
Jenny! Jenny! Što radiš?
Što? Ovo je suludo! Prestani! -Ne razumiješ, tata!
Prestani! -Ne, tata! Bježi!
Prestani!
Kad je Pratt priznao da je napastovao Nolu,
nije imao što izgubiti.
Znala sam da će svakog trena priznati.
Jednog me dana nazvao i rekao da trebamo razgovarati.
Otišao sam ga vidjeti.
Paničariš. Za Nolu te ne veže ništa osim jednog pušenja.
Proći će. Samo izdrži.
Neću pred Boga s ovim na duši.
Umirem, Travise. Život mi je pri kraju. -A moj?
Postupi kako misliš da je ispravno.
Predat ću ga. Potpuno priznanje.
Možda onda nađem mir nakon svega.
Kako su oružje i Nolina ogrlica završili kod Roberta Quinna?
Jenny.
Mislila je da smo gotovi ako nas počnu istraživati.
Stoga je zamolila oca da ih se riješi.
Dopustili ste da preuzme krivnju?
Samo dok ne napustimo zemlju.
Znao sam da je želi zaštititi.
A fotografija?
Puka sreća.
Načelniče Dawn, opišite što se dogodilo 30. kolovoza 1975.
Ugasi to. -Bio sam...
Katkad se pitam kakav bi mi život bio da nisam došao u Sommerdale.
Ali to je put u ludilo.
Kako si saznao da nisam napisao Podrijetlo zla? Kako?
Uz pomoć Elije Sterna.
Zahvaljujući njemu.
Koliko ih imate? -Tridesetak.
Ovo je početak Podrijetla zla.
Ovo pismo Nole Harryju.
Sačuvao je sva pisma koja je Luther ukrao. A kad sam vidio pisma,
sinulo mi je da se u Podrijetlu zla nigdje ne spominju galebovi.
A ti si joj obećao da će biti na svakoj stranici.
Knjiga koju si to ljeto pisao i koju je Nola tipkala na pisaćem stroju,
to su bili Galebovi Sommerdalea.
Dragi Marcuse, ako još tražiš odgovore, ovo će te zanimati.
Istina je u ovoj knjizi. Harry.
Galebovi Sommerdalea Harryja L. Queberta.
Harryjeva neobjavljena knjiga. Govorio je da Nola voli galebove.
Sigurno postoji veza. Ali što mu znači da je u knjizi istina?
Iskoristio si me kad si me zamolio da spalim rukopis Podrijetla zla
jer to nije bio tvoj rukopis.
Bravo, Marcus.
Bravo.
Nisi napisao knjigu koja te proslavila.
Ukrao si je Lutheru Calebu. Podrijetlo zla.
Nisam shvaćao zašto tako lijepa knjiga ima tako zlokoban naslov.
Bilo mi je neugodno pitati te.
Podrijetlo zla uništilo ti je život.
Dosta je, Marcus.
Naslov nema veze s knjigom, nego s tobom.
Nikad nisi primio Nolino prvo pismo 5. srpnja kad si prekinuo s njom.
Luther vas je uhodio.
Ukrao je pismo i otad se počeo dopisivati s Nolom pod tvojim imenom.
Tu noć ukrao je tvoje odbačene stranice da prouči tvoju sintaksu.
Bio je slikar pa je lako kopirao tvoj rukopis.
Predložio je da skrivaju pisma u stalku za kišobrane
kako bi ih prvi našao.
Ukrao je sva njezina pisma prije nego što si ih vidio.
I stalno joj odgovarao pod tvojim imenom.
Cijelo se ljeto nesvjesno dopisivala s Lutherom Calebom.
A iz toga je nastalo Podrijetlo zla.
Harry?
Kako si mogao?
Uspaničio sam se.
Mučio sam se s Galebovima Sommerdalea.
Samim time što je Nola mislila da je super.
A onda se pojavio Luther s rukopisom koji je napisao
i pitao me za savjet.
20. kolovoza 1975.
Luthere, što ima?
Htio sam vas zamoliti za uslugu. -Naravno, uđi. Oprosti. -U redu je.
Uđi. Kako ti mogu pomoći?
Ja... Nešto sam napisao.
Ljubavnu priču. Ne znam je li dobra.
Pitao sam se biste li je pročitali? -Naravno. Sa zadovoljstvom.
Hvala.
Slučajno sam donio primjerak u rukopisu. Mogu otići... -U redu je.
Važno da je čitljiv.
Dopusti da sve pročitam pa ću ti reći svoje mišljenje. Može?
Hvala.
Hvala. -Da.
Harry?
Harry!
Draga moja, danas sam u zoru došao do tvoje kuće, kao što često običavam.
Promatrao sam te izdaleka, zaklonjen šumom sjenki... -Harry?
Oko mene, lišće se mreškalo na drveću i zazivalo: Idi k njoj.
Ali ostao sam skriven. Neke stvari za kojima čeznemo ne smijemo raditi.
Zovem te zadnjih deset minuta. -Oprosti. Nisam te čuo.
To su nove stranice? Mogu ih pretipkati.
Ne još. Nisu spremne.
Ljepšu knjigu u životu nisam pročitao.
Nevjerojatna ljubavna priča, naša ljubavna priča,
protkana tim prekrasnim pismima.
Nisam ni slutio da je napisana za Nolu.
Da su pisma u njoj Nolina.
Sama je priča bila tako moćna, tako bolno ljudska.
Jednostavno nisam vjerovao koliko je lijepa.
Pa si je prisvojio.
Da.
Tjedan poslije dogodila se nezgoda.
Saznao sam da je u autu bio Luther.
Nisam mu je stigao vratiti pa...
Pa sam je prisvojio.
Nisam ni slutio koliki će uspjeh požeti.
Uništila mi je život.
Radije si dopustio da te optuže za ubojstvo nego otkrio istinu?
Moj cijeli život sazdan je na laži, zar ne shvaćaš?
Još ne slutim kako se domogla knjige.
To je lako. Ostavio joj je pretipkanu verziju u poštanskom sandučiću.
Znao je da planirate otići i tako je završio knjigu.
Junakinjinim odlaskom.
Rukopis je završio svojim posljednjim pismom u kojem želi Noli lijep život.
Priložio je pismo rukopisu da ga pročita čim ga otvori.
Što se, prema tebi, dogodilo 30. kolovoza 1975.?
Ovo je priča o roditeljima
koji su odbili priznati istinu o svome djetetu.
Priča o čovjeku koji je arogantno uništio snove drugog mladića
i to ga je zauvijek proganjalo.
Ovo je priča o čovjeku koji je sanjao da će postati slavni pisac,
ali polako ga je uništila vlastita ambicija.
Ovo je priča o crnom Chevroletu Monte Carlo
parkiranom podalje od kuće u tihoj četvrti gradića u Maineu.
U zoru 30. kolovoza 1975.
Nola Kellergan primila je zadnje pismo i paket
misleći da ih šalje Harry Quebert.
8 h
Misleći da je to oproštajno pismo i da se Harry predomislio,
zamalo je izgubila razum.
Dušo? Što je bilo?
Ne mogu ti reći. -Naravno da možeš sve reći tati.
Samo sam tužna. Tako sam tužna, tata.
Pusti je, Davide. Ne zaslužuje tvoju ljubav.
Ne nakon onoga što je učinila. -Prestani, Nola, molim te.
Preklinjem te, nemoj opet.
Patetični slabiću.
Zbog tebe je ovakva.
Nola, molim te. Tako ti neba, ne mogu dopustiti da se opet povrijediš!
Gubi se, Davide. Smjesta!
U redu je, tata.
To je moja kazna.
Dođi, Nola. Rekla sam da dođeš!
Ne, mama. Molim te, nemoj.
Poslušaj me.
Ovako završe djevojke koje ubiju svoje majke.
Cijeli dan iz garaže trešti glazba, ali Luther se ne miče.
Ne ispušta kuću iz vida strpljivo čekajući svoju voljenu.
Povrijedio ju je. Nije znao kako, ali znao je da se mora ispričati.
18 h.
U 18 h vidio ju je kako izlazi kroz prozor svoje sobe.
Gleda niz ulicu da se uvjeri da je nitko ne vidi.
Zatim se daje u trk.
Luther? -Ne plači.
Samo sam ti došao reći da ne plačeš.
Možeš li me nekamo odvesti? -Naravno, uđi.
Vozi me u Goose Cove. Moram vidjeti Harryja.
Ni Luther ni Nola nisu primijetili da ih prati policijsko vozilo.
Travis je bio u patroli. Zašto je Luther Caleb došao po Nolu?
Htio je pozvati pojačanje, ali je odlučio sam se obračunati s Lutherom.
On me ne voli. Mislila sam da me voli, ali ne voli.
Ja sam pisao pisma. Ne Harry.
Nisam te htio povrijediti.
Ne razumijem. Ti si pisao pisma?
Da.
Ti si krao moja pisma za Harryja?
Molim te, oprosti mi!
Ne, ne! -Pusti me!
Pusti me! -Znao sam da ti i Harry odlazite. Htio sam se oprostiti.
To znači da me Harry još čeka.
Nije se predomislio.
Vozi me u Motel pokraj mora, Luther, na Shore Roadu.
Takva si sretnica, Nola. Ti i Harry...
Nikad nećeš biti usamljena.
Zaustavite se! -To je Travis.
Smjesta se zaustavite. -Nagazi!
Možeš plažom do motela. Trči!
Bježi, Nola!
Zaboga!
Policajče Dawn, javite se. -Sranje.
Slušam. Prijam. -Gđa Cooper zvala je iz Side Creek Lanea.
Nemam vremena. -Vidjela je muškarca kako naganja djevojku kroz šumu.
Idem onamo. Prijam.
Sranje!
Jesmo li sad sigurni? -Trebali bismo malo pričekati.
Ja... Mislim da smo sigurni.
Načelniče, oprostite na smetnji. Vidio sam Luthera Caleba u gradu.
Da, opet. Ali ovaj put s Nolom Kellergan.
Kao da su se svađali i nije ju htio pustiti. Dobro.
Kod Cooperovih sam. Dobro. Doviđenja.
Oprostite, gospođo. Hvala na pomoći. Ostanite unutra. -Dobro.
Koliko je sati? Nalazimo se u osam.
Mislim da sada možemo ići, ne?
Idi. Ja ću ostati. -Neću te ostaviti. -Bježi. Idi k Harryju.
Sve će biti u redu. Samo idi.
Bježi!
Zbogom, draga Nola.
Što je? -Ondje. Eno gada.
Idemo!
Gdje je? Gdje je Nola?
Gdje je, govno jedno?
Pustite ga! Mičite se!
Luther?
Luther? Luther... -Nismo namjerno. -Ubili ste ga! -Ne, ne.
Ubili ste ga! -Mislili smo da ti je naudio. -Ubili ste ga! -Hej!
Nola! -Ulovi je, zaboga!
Vidim je! -Gdje? -Tu gore!
Upomoć! Upomoć!
Upomoć!
Brzo! Dolaze! Nazovite policiju!
Da! Zvala sam prije zbog djevojke progonjene kroz šumu.
Kod mene je i ozlijeđena je. Pošaljite nekoga!
Policajac je na putu, brzo će doći.
Hvala, vidim ih!
Spusti to! -Travis, što se događa? -Sve je pod kontrolom. Bez brige.
Ubojice su! Ubili su Luthera Caleba! -Je li to istina? -Nije.
Laže! Ubili su Luthera.
Zašto si to učinio? -Znala je za Luthera. Ulovi curu!
Hej, hej, hej! -Ne! Ubojico! Miči se s mene!
Zaboga. Što smo učinili?
Nismo imali izbora. Ili ona ili mi.
Oprezno.
Sranje. Centrala je poslala drugu patrolu. Kvragu!
Brzo idi. Ja ću reći da je Cooper iznenadila lopove.
Hej! Kamo da idem? -Samo to skrij. Poslije ćemo se riješiti trupala.
Travis brzo vozi šumskom cestom.
Prati ga auto zamjenika šerifa koji je došao na poziv gđe Cooper.
Zaštitite područje, ne puštajte nikoga prije mrtvozornika.
Blizu Side Creek Lanea viđen je sumnjivi crni Monte Carlo.
Stižem.
Izgubili smo ga. Vozi prema Bangoru.
Jesi li normalan? Zašto si ovdje stao? -Nije tu.
Jenny mi je rekla da je Quebert u Bostonu. -Sve su ceste blokirane.
U stupici smo? -Morao sam. -Sranje. Što ćemo sad?
Daj da razmislim. Dobro. Ostavi auto ovdje, zaključaj vrata.
Vrati se prečicom u Side Creek Lane. Reci da si pretraživao okolicu.
Ja ću se pridružiti potjeri. Poslije ćemo se riješiti trupala. -Dobro.
Čekaj. Uzmi ovo. Sav si krvav.
22 h
3 h
Dobro, idemo. Hajde, primi je za ruke. -Jesam.
Oprezno.
Na tri? -Da. Učini to.
A torba koju je imala?
Moramo se istodobno riješiti vozača i auta. -Ne razumijem.
Neka izgleda kao nezgoda. Znaš litice kod Bradforda? -Kroz barikade?
Pokaži značku, neće te zaustaviti ako im ne daš razlog. Bit ću blizu.
3.30 h
Dobra večer, policajče. Policija Sommerdalea.
Slijedim trag izvan dužnosti.
Ne nadam se puno, ali nikad se ne zna.
Crni Monte Carlo? -Suprugin.
Preupadljiv, ali tako je supruga htjela. -I ja imam jednu takvu.
Dobro jutro, onda. -Da. Hvala.
4.15 h
Nikad o ovome nećemo govoriti. Jasno? Bolje je da ostane neriješeno.
Staricu je upucao lopov, takva su vremena. Mlada bjegunka...
Zašto sve ne prišijemo Calebu? -Pa da imamo posla sa Sternom?
Znao si da ima psihotične napade.
Da, otišao sam razgovarati s njezinim ocem.
Iako sam obećao da neću.
Sva je u modricama. Ako to ne prestane, idem na policiju.
Ne bih to učinio. -Vraga neću! -Ne razumijete.
Kakav čovjek dopušta supruzi da tuče... -Mrtva je devet godina!
Ja ne... Velečasni! Velečasni!
Velečasni!
Tad sam odlučio da je moram odvesti odatle da dobije potrebnu pomoć.
Zato ste skupa bježali? -Da.
Pobrinuo bih se da dobije pravog liječnika.
Pomogao bih joj da ozdravi. -Zašto mi nisi rekao za njezinu majku?
Naljutio sam se zbog curenja rukopisa.
Mislio sam da si izdao moje povjerenje i bio sam bijesan.
Htio sam da knjiga propadne.
Znao sam da te nakon toga nitko ne bi ozbiljno shvaćao.
Zato sam ti rekao da više ne možemo biti prijatelji.
Više me nikad nećeš gledati istim očima.
Napiši istinu.
Napiši istinu o meni. Ispravi knjigu.
Napiši istinu o slučaju Harry Quebert.
Zbogom, Marcus.
Rujan 2009.
Navodno si izdao novu knjigu, pišče. -Istina. Moraš je pročitati.
Možda se prepoznaš. -Stvarno?
Mogu li sad zaviriti? -Nema šanse.
Znao sam da ćeš to reći. Ako je loša, želim lovu natrag.
Ne. Goldman ne vraća lovu.
Sviđa mi se kako si sredio kuću. Dobro je ispala. -Da.
Zanimljiva ideja pretvoriti je u utočište za pisce.
Da, možda im mogu pomoći da vjeruju u sebe.
Znaš, kao što Harry nikad nije mogao uvjeriti sebe.
Čitao si današnji New York Times? -Ne.
Morate pročitati Galebove Sommerdalea.
Luther Caleb...
Nepravedno optužen za ubojstvo Nole Kellergan bio je sjajan pisac,
za života neotkrivena talenta... -Mogu li vidjeti?
Luther Caleb? Nevjerojatno.
Nevjerojatni roman opisuje kako je ljubav prema Noli Kellergan
inspirirala Harryja Queberta da napiše Podrijetlo zla.
Obojica su napisala remek-djela.
Luther će barem dobiti zasluge za jedno.
Pravdu ne dijeli samo policija. -Dobro.
Smijem ovo zadržati? -Pretjerao si.
Da je Harry poslušao svoj savjet i vjerovao u sebe,
ovo se ne bi dogodilo. Pazi kuda hodaš. -Opet ti je dužnik.
Što ćeš sad, pišče? -Čekam inspiraciju.
Umirem od straha, ali takav je život pisca.
Pa...
Vidimo se, stari. -Da.
Galebovi Sommerdalea
Otkrivajući suptilno znanje o patnji ljudske duše,
Galebovi Sommerdalea moćna su ljubavna priča
razorne krhkosti i razgaljujuće nevinosti.
Remek-djelo iznimnog talenta.
Smrt g. Caleba prije 30 godina silan je gubitak za književnost.
Ali posmrtno priznanje pomoći će da njegovo ime ostane upamćeno.
Obrada by: www.exyusubs.com Preveli: Skalice United & lemonzoo